Språk+på+1600-tallet

=﻿ SPRÅK PÅ 1600- TALLET=

På 1600 tallet var det tysk arbeidsinnvandring, vi får vite det ut i fra romanserien Nattens brød (1931) første kapittelet "Gnisten fra helvete". I Bergen var fleste utlendinger som kom for å arbeide i gruvene, tyske. For å kommunisere med disse folka lærte de norske seg ord fra tysk. Slik ble tysk et innvandrerspråk, ikke bare i Bergen men andre steder også. I den dansk-norske hæren var tysk kommandospråket. Andre innvandrerspråk i Norge på 1600 tallet var finsk og romana, språket til rom-folket. For en klasse i samfunnet var det viktig å kunne flere språk. Dersom en hadde norsk som morsmål, burde en beherske både dansk og tysk. Lærde på denne tiden måtte mestre latin. Vitenskapsspråket var latin. Forfattere på den tida skrev etter dansk rettskrivning. Setterne i trykkeriet rettet opp det de mente var feil, så de hadde ingen regler for hva som var feil. Det som var mest brukt ble det ”riktige”, også gikk det også an på smak og behag. Det var innflytelse fra dansk, tysk og latin. De brukte tysk skrivemåte med stor bokstav på substantiv. De hadde lite ordforråd. Når de hadde lite ord på dansk eller ikke hadde ord brukte de norske ord, disse ordene kalles norvagismer. Rim og rytme blir mye brukt, altså språket hadde ikke hverdagslige trekk. De brukte også dobbelt vokaler, som for eksempel tiid, betyr å tie, og tidd betyr tid. Brevet ”Paulus brev til romanere” har et fast mønster: en hilsen, så en presentasjon av hva brevet handler om, og deretter det saklige innholdet og til slutt en avslutning. De skrev også for det meste som de uttalte ordene, det kalles ortofoni.

Kilder: Jansson, Kristoffersen, Krogh og Michelsen (2007): "Språk på 1600 - tallet" i //Tema Vg2// (2007), Det Norske Samlaget.