Oppgave+5

=﻿ESSAYET I RENESSANSEN=

I renessansen dukket det opp flere nye sjangre. En av dem var essayet.

Essayet ble fremmet av den franske juristen Michel De Montaigne (1533 - 1592). Michel De Montaigne var dommer[|,] men valgte å trekke seg tilbake til godset sitt for å slippe unna de store religiøse og politiske stridene i samtida. Han ville heller bruke tiden på å studere den antikke moralfilosofien. Han har skrevet et bokverk som han kalte //Les essais,// som første gang kom ut i 1580. Denne boka består av mange korttekster, der Montaigne blander med filosofiske refleksjoner med tekstkommentarer og notat av mer personlige karakterer. Og slik var essaysjangeren skapt.


 * "OM LUKTER" av Montaigne**

Montaigne var en skeptiker og essayene hans er kloke refleksjoner om alt mellom himmel og jord. Essayene hans er skrevet uten noen åpenbar plan, og kan likne på en samling tilfeldig inntrykk av saker han hadde opplevd. Montaigne blander filosofiske refleksjoner med tekstkommentarer og notat av mer personlige karakterer. Han mener at mennesker alltid og overalt var de samme. Derfor brukte han det han ville fra det andre hadde skrevet. Han bruker sitater på en slik måte, at hans egne tanker også blir framhevet. Mointaigne skrev bare en bok //Les Essais// som han omarbeidet hele livet. Ved den siste redigeringa var denne boka på omtrent 1500 sider. Et av essayene i denne boka er "Om lukter".

"Om lukter" handler om Montaignes oppfatning av lukter. Montaigne forteller om sitt syn på lukter, hva han forbinder med lukter, og han trekker også inn andres meninger om lukter. Han forteller hva han selv synes lukter best, og lukter han ikke liker.

Sitater fra "Om lukter":

"//Kvinnen lukter godt når ikke lukten kjennes".// //(Plautus, Mostellaria (Spøkelse))// Montaigne mener at kroppen lukter best når den er luktfri, og også kvinner. Han mener også at kvinners handlinger lukter best når de er mest umerkelige og stillferdige.

"//Du ler av oss, Coracinus, som intet lukter;// //Jeg vil heller ingenting lukte enn å lukte godt"// //(Martial, Epigrammer, 6.55 4 - 5)// Montaigne sier i essayet at han selv liker å være omgitt av vellukt. Han sier at "når det gjelder vellukt på en krukke, kan man med god grunn mistenke brukerne av den for å ville dekke over en medfødt skavank i så henseende". Han mener dette har gitt gamle diktere ideen til paradokser av typen: Å lukte godt, er å stinke.

Kilder: Jansson, Kristoffersen, Krogh og Michelsen (2007): "Kapittel 8 - Litteratur på 1500-tallet" i //Tema Vg2// (2007), Det Norske Samlaget.